‫אולי תגיד משהו, דוקטור?‬
‫כמה סיגריות אתה מעשן ביום?‬
‫אני מעשן רק כשאני לחוץ.‬
‫ובאיזו תכיפות אתה לחוץ?‬
‫ומשקאות?‬
‫כלומר, ‬
‫משקה מזדמן לפעמים.‬
‫לפעמים, אתה יודע, ‬
‫שניים, אולי שלושה.‬
‫אף פעם לא יותר מארבעה או חמישה.‬
‫בשבוע?‬
‫ביום?‬
‫- ובשר? - בשום אופן, לא.‬
‫המשפחה שלי צמחונית, דוקטור.‬
‫רק כשאני אוכל בחוץ, אחרת, אף פעם.‬
‫ובאיזו תכיפות אתה אוכל בחוץ?‬
‫סריקנט, יש שוב תנודות ברמות הסוכר בדם שלך.‬
‫עדיין יש לך סחרחורות לפעמים?‬
‫אתה מחזיק עליך שוקולד?‬
‫אני אוכל יותר שוקולד‬
‫מאשר הילדים שלי.‬
‫אני תמיד מחזיק קצת עליי.‬
‫- תרצה שוקולד? - תביט בדוח שלך.‬
‫תשלוט בכולסטרול שלך.‬
‫תיגמל ממזון לא צמחוני, ממזון מטוגן ומהעישון.‬
‫ומשקה אחד ביום זה המקסימום.‬
‫- והמינימום? - אתה לא רוצה לחיות?‬
‫בחייך, דוקטור. בשביל מה נשאר לחיות?‬
‫- זו לא בדיחה. - כן, דוקטור, אבל...‬
‫בבקשה תפסיק להפחיד אותי. אעשה במכנסיים.‬
‫ותפסיק להילחץ כל כך, סריקנט.‬
‫תעשה הפסקות ביניים קצרות.‬
‫תבלה קצת עם המשפחה שלך.‬
‫- אל תחשוב על העבודה... - רק שנייה.‬
‫כן, ג'יי-קיי. מה קרה?‬
‫מה?‬
‫קאלה גודה!‬
‫אני בא תכף ומייד.‬
‫- לא סיימתי. - הבנתי, אדוני.‬
‫עליי להפסיק לשתות, לעשן, לאכול ולהילחץ.‬
‫בעיקרון, להפסיק לחיות.‬
‫אולי פשוט אתאבד?‬
‫לזוז לאחור! קדימה, להתרחק!‬
‫הלכתי עם החברות שלי...‬
‫תירגע.‬
‫אתה יודע מה עליך לעשות.‬
‫- תלביש לו סרבל. - כן, אדוני.‬
‫בדיקת קשר.‬
‫לזוז הצידה.‬
‫בבקשה, לזוז הצידה.‬
‫אם הפצצה תתפוצץ, תשיג סלפי מעולה‬
‫של השרידים המדממים שלך, טמבל.‬
‫להתקדם.‬
‫אעביר לך הוראות בקשר.‬
‫רק תישמע להן. טוב?‬
‫- עכשיו, תלך. - מה זה לעזאזל?‬
‫לפחות תיתן לי חליפה הגונה.‬
‫תביא סרט הדבקה. מהר, לך.‬
‫בדקת את לוחית הרישוי של הקטנוע?‬
‫- על שם מי הוא רשום? - היא מזויפת.‬
‫בדקת מספר שלדה?‬
‫מספר שלדה?‬
‫חבלנים. עבור, חבלנים.‬
‫- מי ליד הקטנוע? - צ'יראיו.‬
‫צ'יראיו, עבור.‬
‫אני צריך את מספר השלדה.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫אני נראה לך כמו מכונאי?‬
‫בבקשה, תבדוק את זה.‬
‫זה יתפוצץ, תתחפף!‬
‫אהבל.‬
‫תכתוב את מספר השלדה.‬
‫אין מספר שלדה. זה כלי גנוב.‬
‫לא קיים.‬
‫בדקת בצילומי מצלמות אבטחה?‬
‫מצלמות אבטחה...‬
‫רק רגע.‬
‫צ'יראיו, אם יש ספק, תבטל את המשימה.‬
‫אני חוזר, ‬
‫אם אתה לא בטוח, תבטל את המשימה.‬
‫לעזאזל!‬
‫תן שאכטה.‬
‫הגבר של המשפחה‬
‫פרק 2 רדומים‬
‫אצטרך צילומי מצלמות אבטחה מכל המצלמות באזור.‬
‫כן, מ-21:00 עד 06:00.‬
‫כן, אמתין. בטח.‬
‫היי. בבקשה.‬
‫שמות קוד ותמלולים עדכניים, נא לשמור במאגר הנתונים.‬
‫איך זה קרה?‬
‫איך לעזאזל פספסנו את זה?‬
‫ראש הממשלה שואל את הבולשת למה לא מנענו את המתקפה.‬
‫טאס"ק נוצרה‬
‫כדי למנוע מתקפות כאלה!‬
‫אז מה לעזאזל השתבש?‬
‫אדוני, נראה שזו לא פעולה של תא רדום, ‬
‫זה נראה כמו עבודה של זאב בודד.‬
‫פעולת יחיד, אדוני.‬
‫אחרת, משהו היה צץ על המכ"ם שלנו.‬
‫אנחנו חוקרים, אדוני.‬
‫אדוני, אנחנו חושבים שזו מתקפה חד פעמית.‬
‫רצוי שתהיו בטוחים‬
‫שזה לא גדול יותר מכפי שאתם טוענים.‬
‫- אדוני, לדעתי זה בלתי אפשרי. - אדוני, לדעתי זה אפשרי.‬
‫אני מצטער, אדוני. אבל...‬
‫עלינו לחקור זאת ביסודיות, אדוני.‬
‫אני צריך את הדוח הזה על שולחנו של רה"מ מחר בבוקר.‬
‫האם הבנתם?‬
‫- כן, אדוני. - סרי, אתם רשאים ללכת.‬
‫- תודה, אדוני. - שארמה, תשב בבקשה.‬
‫- וסרי. - כן, אדוני?‬
‫אני רוצה שתיסע איתי לנמה"ת בבקשה.‬
‫כמובן, אדוני.‬
‫איך לעזאזל פספסנו את זה?‬
‫כל התשתיות שבעולם לרשותנו, ‬
‫בלי שום דגל אדום!‬
‫דגלים אדומים מונפים‬
‫רק כשנוצר דפוס איום של יותר מ-50 אחוז.‬
‫שום דפוס איום לא הגיע ל-50 אחוז.‬
‫יש גם משהו שנקרא מודיעין אנושי.‬
‫איך נוכל להסתמך תמיד על הקופסאות האלקטרוניות האלה?‬
‫סרי, זה בטיפול.‬
‫הרופא לא ביקש ממך להפסיק לעשן?‬
‫תן לי שאכטה.‬
‫מספר קורבנות - 39‬
‫עוד לא עברה חצי שנה‬
‫וכבר איבדנו 42 נפשות.‬
‫עוד פיצוץ כזה ו...‬
‫המניין עלול להגיע למאה.‬
‫בית חולים פורטון‬
‫נא להתייצב במחלקת יולדות, חדר 5.‬
‫אדוני!‬
‫שלום, דוקטור. סריקנט טיווארי, בולשת.‬
‫- יש חדש? - אין חדש.‬
‫אנחנו לא יודעים מתי הוא יתעורר מהתרדמת, ‬
‫או אם זה יקרה אי פעם.‬
‫אבל אנחנו שומרים על יציבות איבריו החיוניים כך שיישאר בחיים.‬
‫אני לא רעב.‬
‫תתאושש רק כשתאכל.‬
‫אין טעם לקחת תרופות על בטן ריקה.‬
‫זה תלוי בך.‬
‫מהיכן את?‬
‫קוטאיאם.‬
‫אני מקאסארגוד.‬
‫איך ידעת שאני מלאיאלית?‬
‫רק ניחשתי.‬
‫גדלת פה, או בעיר הולדתך?‬
‫גידלו אותי במומבאי.‬
‫לכן המלאיאלאם שלי לא טובה.‬
‫בדיוק כמו ההינדית שלי.‬
‫אדוני, מה אתה עושה?‬
‫אסור לך להיות פה. נא להמתין בחוץ.‬
‫אתה מפריע למטופל.‬
‫אני מהבולשת.‬
‫כן.‬
‫זה בסדר, האחות מרי.‬
‫- מרי. - נעים להכיר אותך.‬
‫אל תדאגי. אני אשגיח עליו.‬
‫- טוב. - כן.‬
‫ביי, אחות.‬
‫מוסה, אחי! אתה חי את החיים!‬
‫נהנה מאירוח מפואר!‬
‫כשאנשים כמוני חולים, ‬
‫עלינו לחכות בתורים ארוכים בבתי חולים ממשלתיים.‬
‫אבל למענך סגרו מחלקה שלמה.‬
‫אדוני, ‬
‫אפשר לשאול אותך משהו?‬
‫לאט.‬
‫- אתה עדיין מתחרט על זה? - מתחרט על מה?‬
‫שלא ראית את אמך כשהיא הלכה לעולמה?‬
‫כמובן.‬
‫אני מתחרט על זה מדי יום ביומו.‬
‫אני רוצה לפגוש את אמי רק פעם אחת, אדוני.‬
‫גם אני רוצה את זה בשמך.‬
‫אבל מהמשטרה ישאלו אותי איך אתה עוזר לנו, ‬
‫ולמה אני נחמד כל כך אליך.‬
‫מה עליי לומר?‬
‫תעזור לי אתה. ואני מבטיח לך‬
‫שתפגוש את אמך.‬
‫זאת ההבטחה שלי.‬
‫אז מתי הצטרפת לדאע"ש?‬
‫לפני שלוש שנים, ‬
‫עזבתי את קאסארגוד.‬
‫אסיף היה...‬
‫כבר בסוריה.‬
‫הוא ארגן למעני הכול.‬
‫הם נתנו לי לטפל באתרי האינטרנט שלהם.‬
‫אתרי אינטרנט?‬
‫כן.‬
‫מה חשבת?‬
‫הם לא מסוגלים לסבול הודים.‬
‫הם מתייחסים אלינו כמוכם.‬
‫למוסלמים הודים אין שם עבודה הגונה.‬
‫אנחנו עובדים בניקיון שירותים, ‬
‫בטאטוא ובשטיפת רצפות.‬
‫אם אתה משכיל, מושיבים אותך ליד מחשב.‬
‫אסיף...‬
‫תשב.‬
‫קח את זה בקלות.‬
‫עייפתי, אדוני.‬
‫רק רציתי לברוח משם.‬
‫אז נודע לי‬
‫שאסיף מתכנן משימה בהודו.‬
‫התחננתי בפני אסיף שיכלול אותי.‬
‫זו הייתה דרכי היחידה לחזור להודו.‬
‫אסיף אמר משהו לגבי המשימה?‬
‫כל פעם ששאלתי אותו, ‬
‫הוא אמר שמשהו גדול עומד לקרות.‬
‫משהו גדול?‬
‫עוד משהו? תפשפש קצת בזיכרונך.‬
‫לא, הוא לא אמר לי שום דבר נוסף.‬
‫תנסה להיזכר. לאיזה דבר גדול הוא התכוון?‬
‫מה זה משנה, אדוני?‬
‫עכשיו, כשאסיף ואבו כבר אינם, ‬
‫המשימה לא תקרה, נכון?‬
‫אסיף חי.‬
‫הוא בתרדמת.‬
‫הוא יכול לחזור להכרה בכל רגע.‬
‫וברגע שזה יקרה...‬
‫לא נזדקק לך יותר.‬
‫נשאב ממנו מידע בכל דרך אפשרית.‬
‫לכן אני אומר לך, ‬
‫תחשוב על זה אבל תמהר.‬
‫אחרת, ‬
‫תגיד לי מה לומר לאמך‬
‫כשתיכנס לכלא.‬
‫תודיע לי.‬
‫אדוני?‬
‫נגמלתי.‬
‫- מה שלום סוצ'י והילדים? - הם...‬
‫הם בסדר, אדוני.‬
‫הכשרתי אותך במשך שלוש שנים.‬
‫אני מבחין מתי אתה משקר לי, אתה יודע?‬
‫זה שום דבר, אדוני.‬
‫פשוט, סוצ'י חושבת‬
‫שאני צריך לפרוש‬
‫ולעבור לעבודה פרטית.‬
‫יש היגיון בדבריה.‬
‫יש יותר כסף וביטחון, ופחות סיכון בעבודה פרטית.‬
‫אבל אל תשכח למה בחרת בעבודה הזאת.‬
‫כן, אדוני.‬
‫כשהייתי בנגלנד, ‬
‫כמעט קיפחתי את חיי במתקפת מטעני חבלה.‬
‫אשתי כעסה. היא אמרה לי לעזוב את התפקיד.‬
‫שכנעתי אותה, אחרי ויכוחים רבים, ‬
‫שאפסיק לסכן את חיי ואקח תפקיד משרדי.‬
‫- ומה קרה אז, אדוני? - מה אתה חושב?‬
‫היא עדיין חושבת שאני בתפקיד משרדי.‬
‫בזמנו לא היה קשה לשכנע אנשים.‬
‫בימים ההם, לא היו רשתות חברתיות או כל כך הרבה ערוצי טלוויזיה.‬
‫היה רק ערוץ אחד.‬
‫הייתי במצבך.‬
‫מישהו צריך לקחת אחריות ולבצע את התפקיד.‬
‫כשהמדינה בטוחה, ‬
‫רק אז המשפחות שלנו יהיו בטוחות.‬
‫יש לי ציפיות רבות ממך.‬
‫מה אמר הרופא?‬
‫הכול בסדר.‬
‫תרצה להרחיב?‬
‫את יודעת מה הם תמיד אומרים.‬
‫אותו דבר ארור בניסוח שונה.‬
‫לא להילחץ...‬
‫לשלוט בסוכר, לאכול פחות...‬
‫ממילא ויתרתי על סוכר. גם אפסיק לאכול בשר.‬
‫כך שהכול יהיה בסדר.‬
‫מה לגבי עישון ושתייה?‬
‫זה בסדר גמור.‬
‫כל זמן שזה במתינות.‬
‫זה מה שהרופא אמר?‬
‫ממתי רופאים אומרים משהו ישיר?‬
‫הם תמיד הולכים סחור סחור.‬
‫אבל זו רוח הדברים.‬
‫תיפגש מחר עם המנהלת של דריטי?‬
‫או שכרגיל, אצטרך...‬
‫אל תדאגי. אני אטפל בזה.‬
‫מה קרה לחליל?‬
‫כוויתה בלוצ'יסטן, פקיסטן‬
‫רס"ן סמיר, ‬
‫מה שמענו על משימת זולפיקר?‬
‫עם כזו התחלה עלובה, ‬
‫איך נבטח בך שתשלים את המשימה?‬
‫כמה ביטחון יש לנו בהצלחת המשימה?‬
‫אינך חושב שצריך לבחון חלופות?‬
‫הספקות שלכם מוצדקים, רבותיי.‬
‫היו כמה משוכות. אבל אל תאבדו תקווה.‬
‫אנחנו נצליח במשימה.‬
‫אנחנו מקווים שאתה מודע לחשיבותה, רס"ן.‬
‫משימת זולפיקר חשובה לא רק לנו.‬
‫ארצנו ועתיד תושביה‬
‫תלויים בהצלחת המשימה.‬
‫הייתה תקופה שבה עצם אזכור צבא פקיסטן‬
‫גרם להודים לעשות במכנסיים.‬
‫אבל כעת, הודים חוצים את הגבול, ‬
‫נכנסים לבתינו‬
‫ומבצעים תקיפות כירורגיות.‬
‫אם המצב יימשך כמות שהוא, ‬
‫נאבד לא רק את קשמיר, ‬
‫אלא את כל בלוצ'יסטן.‬
‫רבותיי, הגיעה השעה‬
‫שפקיסטן תזכה בכבוד‬
‫שתמיד הגיע לה בעולם.‬
‫לא אאכזב אתכם.‬
‫משימת זולפיקר תצליח בכל מחיר.‬
‫יש חדשות לגבי הלוחם שלנו?‬
‫הוא בבית חולים, אדוני. אבל מה שטוב, ‬
‫שלהודים אין מושג לגבי תוכניתנו.‬
‫פייזאן הציע לוחם אחר.‬
‫שמענו שהוא מוכשר.‬
‫טוב מאוד.‬
‫אבל הוא ביצע זה עתה פיצוץ קטנוע במומבאי.‬
‫ועכשיו, הרשויות בהודו‬
‫בוודאי בעקבותיו.‬
‫שזה לא ידאיג אותך, אדוני.‬
‫אני עוקב אחר החקירה שלהם.‬
‫אדאג שהם לא ימצאו את הלוחם שלנו.‬
‫תיזהר, סמיר.‬
‫לא נוכל להרשות לעצמנו שום טעות בשלב הזה.‬
‫בהחלט, אדוני!‬
‫לחיי הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן!‬
‫לחיים!‬
‫רק תראה, ‬
‫הם יבזבזו את השבוע בהחלטות על תוכנית הלימודים.‬
‫נכון.‬
‫הם לא יוסיפו דבר.‬
‫זו תהיה אותה תוכנית לימודים מיושנת.‬
‫- נכון. - אני לא מבינה!‬
‫כולם חשים מחויבות לתרום תרומה.‬
‫תפסיק לצחוק.‬
‫מה אכפת לך? אתה שמח לעזוב.‬
‫לא אמרתי מילה.‬
‫טוב, תקשיבי.‬
‫חשבתי על זה רבות.‬
‫את עובדת בזה כבר תשע שנים‬
‫ואת טובה בזה. אבל את שונאת את זה.‬
‫נכון שהעבודה מקנה לך גמישות, ביטחון, תנאים, ‬
‫ואפילו השכר הגון.‬
‫יש בה הכול. חוץ מדבר אחד.‬
‫אתגרים.‬
‫את טיפוס שפורח מאתגרים, ‬
‫אולי את לא קולטת את זה.‬
‫- אהיה ישיר. - בחייך, ארבינד.‬
‫פשוט תעזבי את העבודה המטופשת הזאת ותצטרפי לחברה שלנו.‬
‫תתקבלי לעבודה בלי שום ריאיון.‬
‫מה עוד את רוצה?‬
‫סיימת? ידעתי‬
‫שתחזור בחזרה לאותו נושא כמו תמיד.‬
‫- וברור לך שזה לא יקרה. - אבל...‬
‫קדימה, אני צריכה להגיע לכיתה.‬
‫- בוקר טוב, אדוני. - בוקר טוב.‬
‫את יודעת, כן, ‬
‫שחלק מהתלמידים חושבים שאנחנו זוג?‬
‫- מה? - כן.‬
‫- לא! - כן.‬
‫באמת?‬
‫מצב רישום קרקע בי"ס סנט ארצ'ר, מומבאי‬
‫עיריית מומבאי הודעת פלישה‬
‫סע. עצור.‬
‫זהו זה.‬
‫עלינו להרוס את כל זה.‬
‫מכאן ועד לשם.‬
‫תסלח לי. מה כל זה?‬
‫- את המנהלת? - כן.‬
‫יש לי הודעה בשבילך.‬
‫שלחנו לך הודעה לפני זמן מה‬
‫אבל לא הייתה תגובה.‬
‫המבנה הזה לא חוקי, עלינו להרוס אותו.‬
‫לא קיבלנו שום הודעה.‬
‫ונא להיפטר מהדחפור.‬
‫תראי, גברתי. אנחנו רק ממלאים אחר הוראות.‬
‫אם יש לך בעיה, ‬
‫נא לפנות לעירייה.‬
‫תני לנו לעשות את מלאכתנו. ונא לסגור את השער.‬
‫לא נרצה שהילדים יפריעו.‬
‫- תבקש שיסגרו את השער. - חכה!‬
‫אבל גברתי, יש לנו הוראות.‬
‫- היי, לעבודה. - בוקר טוב, גברתי.‬
‫מר סריקנט, בבקשה. לא עכשיו.‬
‫מה קורה פה?‬
‫אנחנו יכולים לעבוד‬
‫או שעלינו להסביר את עצמנו?‬
‫תזוז! סע עם כלי הרכב.‬
‫נו, תגיד לי מה קורה?‬
‫מר סריקנט, זה לא נוגע לך, בבקשה.‬
‫גברתי, תני לי לדבר איתם.‬
‫מה זאת אומרת, "לדבר איתם"?‬
‫גם אני יודע אנגלית, טוב?‬
‫- קדימה. - מר סריקנט.‬
‫רק שנייה, גברתי. רק שנייה.‬
‫אתה חסר נימוס?‬
‫מה?‬
‫אל תתעסק איתי.‬
‫אני מפגין כבוד. תנהג כמוני.‬
‫שלום!‬
‫תכבה את הדבר הארור הזה.‬
‫אחרת אעלה לשם וארביץ לך.‬
‫- תכבה! - מר סריקנט.‬
‫מר סריקנט, למה אתה...‬
‫הנזירה, בבקשה, אני אטפל בבחור.‬
‫שמעת אותי?‬
‫תכבה את הדחפור הארור!‬
‫אם ארים טלפון, ‬
‫אתה תתחנן למחילה.‬
‫- מי אתה? - אני מהעירייה.‬
‫הבנת?‬
‫אתה רוצה להתקשר למישהו, בבקשה.‬
‫קדימה, תעשה את זה!‬
‫בימינו קונסים אידיוט ב-100 רופי, ‬
‫והוא מחייג לשר האחראי!‬
‫לא יקרה כלום.‬
‫זו הוראה ממנכ"ל העירייה.‬
‫תזוז הצידה! תיסע!‬
‫סיימת פה?‬
‫מי המנכ"ל שלך?‬
‫- מטרה, נכון? - כן.‬
‫אתה יודע מה שמו המלא?‬
‫- ג' מ' מטרה. - כן.‬
‫מה קורה, מטרה?‬
‫מה שלומך?‬
‫לא. בדיוק באתי לבית הספר של בתי.‬
‫אדוני.‬
‫סליחה, גברתי.‬
‫לא ידענו שהאדון...‬
‫אומרים לנו כעת שזה בית ספר אחר.‬
‫- בית ספר אחר? - כן.‬
‫סליחה, היה לנו צו אז...‬
‫- תודה, אדוני. - טוב.‬
‫תוציא את הכלי!‬
‫תודה, מר סריקנט, שהצלת את בית הספר שלנו.‬
‫אין צורך להודות לי, גברתי, ‬
‫מתפקידי לעזור.‬
‫על מה את מסתכלת? תתנצלי.‬
‫אני מתנצלת, גברתי.‬
‫אני איפרד ממך עכשיו.‬
‫רק רציתי לדעת לכמה זמן היא מושעית.‬
‫לא. אבטל את ההשעיה.‬
‫לא, זה לא הכרחי, גברתי.‬
‫היא צריכה להכיר בטעותה.‬
‫אני חושבת שהיא הכירה בטעותה.‬
‫דריטי, יש לך מזל רב שיש לך אבא כזה.‬
‫כדאי לך ללמוד ממנו.‬
‫עכשיו, תוכלי לסלוח לנו לשתי דקות?‬
‫כן, בטח.‬
‫- מר סריקנט. - כן, גברתי.‬
‫- זה גיל רגיש. - כן.‬
‫ויש סביבם הרבה השפעות רעות.‬
‫אתה יודע, סמים, אלכוהול, סיגריות...‬
‫אני מקווה שהשם שלי לא הוזכר.‬
‫המנהלת שאלה אותי.‬
‫אבל אמרתי לה שזה הכדור שלי.‬
‫אתה מוגן.‬
‫ואז הבחור אמר...‬
‫ "קדימה, אדוני, תזוז הצידה". והמנהלת אמרה, ‬
‫ "מר סריקנט, אל תתערב בזה". ואבא אמר, ‬
‫ "תהיי בשקט, בבקשה, תני לי לדבר" .‬
‫תקשיב, גאון מוזיקלי!‬
‫אחותך אומרת משהו חשוב.‬
‫- אני מקשיב... בערך. - "בערך"!‬
‫ואת יודעת מה קרה אז?‬
‫אבא אמר, "די!"‬
‫והתקשר למישהו והושיט לו את הטלפון.‬
‫ואז כשהוא החזיר לאבא את הטלפון, הוא אמר, ‬
‫ "מצטער, אדוני. מצטער, גברתי" .‬
‫ואז הוא לקח את הדחפור שלו והלך.‬
‫תספרי מה קרה אחר כך.‬
‫את לא אמורה לספר את כל הסיפור?‬
‫אבא, אל תגזים כל כך.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫את לא אמורה לספר את הסיפור כהלכה?‬
‫הכול טוב ויפה. היא יכולה ללכת לבית הספר ממחר?‬
‫כמובן. בלי תירוצים.‬
‫גברת, הלו.‬
‫אחרי ארוחת הערב תארגני את הילקוט והבגדים שלך.‬
‫שלא תחפשי את הספרים שלך בבוקר. טוב?‬
‫לא סחטת אותם, נכון?‬
‫- מה הכוונה? - טוב, יכולת‬
‫לשלוף איזה תיק ישן ולאיים על הנזירה המסכנה.‬
‫זה מה שאת חושבת על בעלך?‬
‫אל תעמיד פני תם.‬
‫אני לא יודעת איך אתה מתנהל?‬
‫תקשיב.‬
‫- אני רוצה לדון איתך במשהו. - תספרי לי.‬
‫אם אעזוב את העבודה הזאת‬
‫ואנסה משהו חדש...‬
‫כלומר, אני עובדת באותה עבודה כבר תשע שנים.‬
‫סוצ'י, ‬
‫אנשים מבלים חיים שלמים באותה עבודה.‬
‫אני לא עומדת בזה יותר. נמאס לי.‬
‫סוצ'י, מה הבעיה?‬
‫זו עבודה טובה, את באה הביתה בזמן, ‬
‫את גם יכולה להקדיש זמן לילדים.‬
‫מה עוד את רוצה?‬
‫האם הקדשת זמן לילדים באחריותי הבלעדית?‬
‫- לא לזה התכוונתי... - תזכור מה שדיברנו, ‬
‫ששנינו נקדיש זמן‬
‫ונחלוק באחריות עליהם.‬
‫את חושבת שאני לא רוצה לבלות איתם?‬
‫את מכירה את טיב העבודה שלי.‬
‫מה הטעם בעבודה כזאת שלא משאירה לך זמן למשפחה?‬
‫סוצ'י, למה...‬
‫סרי, אמרת לי שתעזוב את העבודה הזאת.‬
‫ותחפש משהו שבו אתה לא...‬
‫תישחק בשטח.‬
‫אין אצלי שום עבודת שטח.‬
‫אני רק מזיז תיקים במשרד כל היום.‬
‫- אתה יודע מה הבעיה? - מה?‬
‫אתה מצפה ממני‬
‫לגלות הבנה לעבודה שלך.‬
‫אבל כשמדובר בי, ‬
‫אין בך טיפת הבנה!‬
‫האם שאלת אותי אי פעם‬
‫אם אני מאושרת בעבודה שלי?‬
‫אתה יודע מה? החלטתי.‬
‫אני רוצה לנסות משהו חדש. זהו.‬
‫לא אוכל לבלות את כל חיי‬
‫בהעברת אותו שיעור ארור שנה אחר שנה.‬
‫סרי.‬
‫אדום‬
‫סרי!‬
‫- סרי! - זה דחוף...‬
‫עליי לרוץ!‬
‫אדום‬
‫- מה האזעקה? - אני מחבר אותך. תעיף מבט.‬
‫צבא האל‬
‫יש קבוצת פייסבוק בשם "צבא האל".‬
‫אנחנו מנטרים אותה כבר זמן מה.‬
‫הם תויגו בדגל כתום כבר 16 פעמים בחצי שנה.‬
‫אנחנו מנטרים שלושה חברים מקרוב.‬
‫ארשאד דלאל.‬
‫חוסין גודור וריאז יוניס.‬
‫הם עובדים בחברת משחקי מחשב.‬
‫ "איניטק גיימז" .‬
‫שלושתם היו בערב הסעודית בחאג'.‬
‫הם גם נסעו לדובאי לארבעה ימים.‬
‫לאחרונה, חוסין ביקש אשרה לטורקיה.‬
‫- הדלת האחורית לסוריה. - אתה צודק.‬
‫הם היו בקשר מתמיד עם ראשי דאע"ש בסוריה‬
‫באמצעות שיחות וידאו.‬
‫זהו רצונו של אללה שיהיה לנו הכוח‬
‫להילחם נגד הכופרים.‬
‫אנחנו נלחמים לא רק במדינה אחת...‬
‫הקול הראשון הוא מסוריה.‬
‫ניתוח קולי מראה שהקול שייך‬
‫למגייס ידוע של דאע"ש ברשתות.‬
‫הקול השני, באורדו, הוא מפקיסטן.‬
‫וכל השלושה, ארשאד, חוסין וריאז, השתתפו בשיחה.‬
‫איך זה קשור לפיצוץ?‬
‫ככה.‬
‫קאלהגודה יקרה... דיוואלי שמח!‬
‫זה לא חדש. אחרי הפיצוץ בקאלה גודה, ‬
‫- רבים פיזזו משמחה. - ייתכן, אדוני.‬
‫אבל לא לפני שהבשורה עשתה כותרות.‬
‫הבשורה על הפיצוץ התפרסמה כעבור שעה.‬
‫ואין שום אזכור של קאלה גודה בשום מקום.‬
‫אבל ריאז פרסם את הפוסט הזה עשר דקות אחרי הפיצוץ.‬
‫ישיבת צוות. עשרים דקות.‬
‫- טוב. - בסדר, אדוני.‬
‫לך לדרכך.‬
‫מה אתה חושב?‬
‫זו ראיה מספקת כדי לעצור אותם?‬
‫אדוני, אני חושב ששלושתם פשוט טיפשים.‬
‫הם בטח עברו שטיפת מוח על גדולתו של הג'יהאד, ‬
‫ועכשיו הם רצים אחרי גן העדן.‬
‫אבל אני בטוח ששלושתם ידעו על התוכנית.‬
‫והם יוכלו להוביל אותנו למפוצץ הקטנוע.‬
‫פאשה, כמה זמן דרוש לך להכנת צוות?‬
‫זה לא ייקח זמן רב.‬
‫מה התוכנית שלך?‬
‫התוכנית היא לתפוס את שלושתם ביחד ויהי מה.‬
‫כי אם אחד מהם יגלה‬
‫שאחר נתפס, ‬
‫נגמור עם אחד בלבד.‬
‫לכן אנחנו צריכים את שלושתם במקום אחד.‬
‫זה חייב להיות במשרדם.‬
‫כמובן. בואו נלך לאחל לכולם‬
‫שנה חדשה טובה.‬
‫אבל נצטרך להיזהר מאוד.‬
‫כן, להיזהר מאוד.‬
‫זה המרכז הטכנולוגי בעיר.‬
‫עלינו לעבוד בדיסקרטיות רבה.‬
‫בניגוד לפעם הקודמת, אסור שימטירו פה קליעים.‬
‫אדוני, אני לא ברברי.‬
‫אבל אם מישהו יורה על אנשיי, האם עליי להשתחוות ולהריע לו?‬
‫מי ביקש ממך לעשות את זה?‬
‫- לפחות תחוס על האזרחים, טוב? - בסדר!‬
‫זה אפשרי?‬
‫- כן, אדוני. - אם כך, בסדר.‬
‫אני לא רוצה שום בלגן.‬
‫אני רוצה מבצע פשוט וחותך.‬
‫אני לא רוצה תשומת לב תקשורתית למקרה.‬
‫- טוב? - כן, אדוני.‬
‫אני מקווה שהם לא יודעים שהם במעקב.‬
‫- כלל לא, אדוני. - טוב.‬
‫בואו נפעל מחר.‬
‫בשקט.‬
‫- תתאמו היטב. - כן, בהחלט.‬
‫בואו נלך.‬
‫הלו.‬
‫שכחתי את הארנק במשרד, חבר'ה.‬
‫טיווארי!‬
‫בוא בבקשה.‬
‫מנכ"ל.‬
‫- אתה מכיר אותו? - כן. הוא עובד שלנו.‬
‫הוא עובד פה כבר שנה.‬
‫- יש בעיה, אדוני? - תעביר הלאה.‬
‫גם הוא, הוא גויס לפני שישה חודשים.‬
‫תמשיך.‬
‫הוא עובד פה כבר שנתיים.‬
‫- מה קורה, אדוני? - לא כלום.‬
‫רצינו לשוחח עם שלושתם.‬
‫תשתף איתנו פעולה והכול יהיה בסדר.‬
‫איש לא ידע שאנחנו פה.‬
‫בסדר, אדוני.‬
‫קדימה. סיימנו איתך.‬
‫פאשה!‬
‫המנכ"ל יפגוש אותך בכניסה האחורית.‬
‫יופי.‬
‫בואו נלך.‬
‫בהצלחה!‬
‫הוא אמור להיות סמוי?‬
‫גם אם תלביש אותו בסארי, ‬
‫הוא עדיין ייראה כמו לוחם קומנדו!‬
‫חבר'ה, לשחרר נצרות.‬
‫זה ארשאד, הוא בשורה השישית‬
‫בקצה הימני.‬
‫ריאז בשורה העשירית משמאל.‬
‫וחוסין באזור המרכזי, ‬
‫בשורה הלפני אחרונה משמאל.‬
‫כופרים... צאו החוצה!‬
‫הוא רץ. תפוס אותו.‬
‫תפוס אותו.‬
‫איפה חוסין?‬
‫לא סיימנו את השיחה שלנו אמש‬
‫סרי?‬
‫למה אנחנו ככה, סרי?‬
‫אפשר לדבר אחר כך בבקשה?‬
‫איך יכולת להניח שהילדים באחריותי הבלעדית?‬
‫למה אתה מתייחס אליי כמובן מאליו?‬
‫בחיי, לא זאת הכוונה שלי!‬
‫אז למה התכוונת?‬
‫אני אבין רק אם תסביר את עצמך!‬
‫למה אי אפשר לשוחח כהלכה‬
‫כמו זוג נורמלי לשם שינוי?‬
‫בבקשה, אל תערבי בזה את הפסיכולוגיה שלך.‬
‫מה פסיכולוגי בזה?‬
‫התחלתי לדבר איתך אתמול.‬
‫הטלפון שלך צלצל ועזבת באמצע השיחה.‬
‫כשחזרת לא אמרת דבר.‬
‫סוצ'י, תנסי להבין את ההשקפה שלי.‬
‫אני יודעת שתחשוב, "סוצ'י מתבכיינת.‬
‫ "אם אתעלם ממנה, יהיה בסדר" .‬
‫סוצ'י, אני צריך לסגור. נדבר אחר כך.‬
‫- זה המנוול! - בן זונה.‬
‫בוא נלך!‬
‫תתפוס אותו!‬
‫תפוס אותו!‬
‫על מה אתה מסתכל, דפוק? פשוט תתפוס אותו!‬
‫רוץ!‬
‫תפוס אותו!‬
‫תפוס אותו, שלא יברח!‬
‫- בוא איתי. - אחכה לך פה.‬
‫מזדיין! אתה רוצה שאתפוס אותו לבדי?‬
‫זוזו הצידה! הצידה!‬
‫זוזו הצידה!‬
‫עצור!‬
‫עצור! עצור, דפוק!‬
‫בבקשה לעצור!‬
‫- בבקשה לעצור. - מי אתה לעזאזל?‬
‫הוא בורח אחרי שגנב לאשתי מחרוזת!‬
‫מחרוזת! תעלה.‬
‫אשתי תתגרש ממני!‬
‫רוץ, דפוק!‬
‫שנראה כמה רחוק תצליח לרוץ.‬
‫אם תעצור, ‬
‫אבעט לך בתחת חזק כל כך, ‬
‫שתצעק כשתחרבן.‬
‫סליחה, גברתי!‬
‫רק ככה מדברים איתם.‬
‫אחרת הם לא שמים קצוץ.‬
‫רוץ!‬
‫מה קרה? אתה עייף?‬
‫מה יש? התעייפת?‬
‫תעצרי, גברת.‬
‫גנב מחרוזות!‬
‫- תחזיר לי את המחרוזת. - מחרוזת?‬
‫את יכולה ללכת, גברת. תודה רבה.‬
‫- אל תרחם עליו. - תודה, גברתי.‬
‫מי אתה חושב שאתה? האחיין של יוסיין בולט?‬
‫כוויתה בלוצ'יסטן, פקיסטן‬
‫כואב לך כאן?‬
‫פאטימה, אתן לך כמה כדורים.‬
‫זה בסדר. תשלמי לי בפעם הבאה.‬
‫בחייך. זה לא הכרחי.‬
‫- מייד אשוב. - בסדר.‬
‫ד"ר שהיד רחים מוסטפה‬
‫תן לי שני תפוחים.‬
‫תשמור לך.‬
‫אדוני, שכחת את הארנק שלך.‬
‫אין בעיה. אחזיר לו אותו.‬
‫אדוני.‬
‫הארנק שלך.‬
‫תודה.‬
‫תגיד לי, מי הבוס שלך?‬
‫איזה בוס? אני לא מכיר שום בוס.‬
‫זה ששתל את פצצת הקטנוע בקאלה גודה.‬
‫אני לא יודע על מה אתה מדבר, אדוני.‬
‫מה ידוע לך על פיצוץ הקטנוע‬
‫שהתרחש בקאלה גודה?‬
‫אל תיתמם, יקירי.‬
‫לא תוכל להסתיר את האמת לזמן רב.‬
‫תספר לי, ‬
‫אחרת אתחב את ידי לגרונך ואחלץ את זה.‬
‫לא נמאס לך לברוח?‬
‫כל פעם...‬
‫לעזאזל! פאשה, שים עליו עין.‬
‫סוכנות החקירות הממשלתית ניו דלהי‬
‫אם זו בשורה טובה או רעה, ‬
‫אני לא ממש בטוח, סריקנט.‬
‫אבל סוכן רדום של אגף המחקר בבלוצ'יסטן שלח לנו מידע.‬
‫מתכננים משהו גדול.‬
‫שלושת הבחורים שנתפסו בקוצ'י‬
‫ומפוצץ הקטנוע מעורבים בזה.‬
‫עלינו לגלות מה הם זוממים‬
‫ולמתי זה מתוכנן.‬
‫המשימה נקראת‬
‫ "זולפיקר" .‬
‫טוב, אדוני.‬
‫תודה, אדוני.‬
‫פאשה, תן לי את האקדח שלך.‬
‫למה?‬
‫מה זאת אומרת, "למה"? תן לי אותו.‬
‫תסמוך עליי, לא אעשה דבר.‬
‫חוסין, ‬
‫תראה, אני קצת מותש עכשיו.‬
‫נגמרה השיחה החברית. תספר לי.‬
‫מה?‬
‫זה לא חוקי.‬
‫לא מזיז לי.‬
‫- סריקנט! - חוסין!‬
‫ריאז!‬
‫אתה רציני?‬
‫סריקנט!‬
‫חוסין!‬
‫תוציאו אותי מכאן!‬
‫אספר לך! אספר לך הכול!‬
‫מעולם לא דיברנו.‬
‫הוא תמיד מתקשר לארשאד‬
‫ומדבר רק איתו.‬
‫אני רק מקבל הודעות.‬
‫מה לאסוף, היכן למסור את זה. זה הכול.‬
‫הוא משתף חוברות הדרכה לבניית פצצות, ‬
‫לבריחה מהמשטרה.‬
‫איך לחמוק ממעקבים באינטרנט ובניידים, ‬
‫כל מיני דברים כאלה, אדוני!‬
‫- התאמנתם על זה פעם? - לא, אדוני.‬
‫הוא מעולם לא פגש אותנו אישית.‬
‫הוא תמיד משאיר משהו בתיבה.‬
‫אנחנו מקבלים הודעה לאסוף משהו מתיבת מסירה.‬
‫דיברנו עליו אתמול.‬
‫אולי הוא פשטוני.‬
‫אולי...‬
‫- אנחנו לא יודעים. - ו...?‬
‫אני חושב שהוא בן עשרים ומשהו.‬
‫כן, אדוני, ‬
‫בהחלט לא יותר מבן 25.‬
‫איפה התיבה? תענה מהר!‬
‫מול האכסניה של ויקטוריה קולג'.‬
‫אדוני, אני חושב שהוא לומד בוויקטוריה קולג'.‬
‫הוא שוהה באכסניה.‬
‫אני אומר לך את האמת.‬
‫נצטרך להשגיח על תיבת המסירה.‬
‫תבצע את זה.‬
‫דרך אגב, ‬
‫כל הכבוד.‬
‫אקדח נורה. ברור שאהבת את זה.‬
‫בפעם הבאה שתירה, לפחות תזהיר אותי.‬
‫נהדר!‬
‫רמבו שלנו מעשן!‬
‫בבקשה, תגיד לי שהוא גם שותה.‬
‫כך נוכל להטביע את מריבות העבר שלנו!‬
‫ההמנון‬
‫נא לעמוד לכבוד ההמנון‬
‫כרים, אל תעשה סצנה. תקום.‬
‫- שבי. - כרים, פשוט תקום.‬
‫פשוט תשבי.‬
‫היי! אתה שם! תקום!‬
‫הוא לא עומד!‬
‫ההמנון מתנגן! תקום!‬
‫שום חוק לא קובע שעליי לעמוד.‬
‫גם אין חוק שצריך לכבד את ההורים.‬
‫כולם עומדים. תקום.‬
‫החיילים שלנו מתים בגבול, ‬
‫ואתה אפילו לא עומד.‬
‫אותם חיילים שטובחים בילדים תמימים בקשמיר?‬
‫- מה אמרת? - קום!‬
‫זה ההמנון שלכם, לא שלי.‬
‫ההמנון שלנו?‬
‫- אתה מפקיסטן? - היי, אל תיגעו בי.‬
‫תודה.‬
‫אתה רוצה שאעלה?‬
‫לא עכשיו.‬
‫אני צריך לעבוד.‬
‫ביי.‬
‫אכסניית ויקטוריה קולג'‬
‫בהשראת סיפורים חדשותיים‬